Ружа Велчева
Нестинарка

chitanka.info

Танцувах цял един живот

със боси крака, по въглени живи.

Над мене строго бдеше Бог,

а във душата — вила-самовила.

Привикнах с болката, успях

очите си да пресуша, зелените…

Сълзите си в юмрук събрах

и пръснах перлите солени.

Сезоните оставяха следи

по тялото — душата пощадиха.

Танцувам още, с огнени коси —

за глътка лудост болката смених…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.